Zabranjeno „testiranje“ na homoseksualnost
3. decembar 2014.Progon homoseksualaca u načelu može biti razlog za podnošenje zahteva za azila u nekoj zemlji, članici EU. Pitanje je samo kako nadležne institucije mogu da provere da li je zahtev opravdan ili je u pitanju samo izgovor kako bi se neko dokopao EU.
Najnovija presuda Evropskog suda u Luksemburgu odnosi se na slučaj u Holandiji. Tri osobe iz Siejra Leonea, Ugande i Senegala podnele su molbe za azil navodeći da se plaše progona u svojim zemljama zbog svoje homoseksualne orijentacije. Holandski sud je odbacio zahteve za azilom, ocenjujući da argumenti u vezi sa seksualnom orijentacijom nisu ubedljivi. Holanđani sada žele da Evropski sud razjasni granice do kojih smeju da idu nadležni prilikom ispitivanja ovakvih slučajeva.
U presudi se kaže da je granica prekoračena kada je povređeno dostojanstvo tražioca azila i njegovo pravo na privatnu sferu. S druge strane se izričito dopušta ispitivanje, odnosno provera navedenog razloga za podnošenje azila. Radi se dakle samo o načinu na koji se vrši provera. Ispitivanje bi moralo biti individualno, brižljivo i bez predrasuda. Ako podnosilac azila okleva da iznese detalje iz svog seksualnog života, nadležna ustanova sme iz toga zaključiti da zahtev nije ubedljiv.
Neljudske češke metode
Pravni ekspert Klaus-Diter Zon iz Centra za evropsku politiku u Frajburgu ovako shvata presudu: „Evropski sud je mogućnost provere iskrenosti navoda i razloga za azil ograničio na puko postavljanje pitanja i naglasio da nisu dozvoljena pitanja o načinima praktikovanja seksa, niti pitanja koja su zasnovana na stereotipima i predrasudama u odnosu na homoseksualnost.“
Bernd Mešović iz organizacije za izbeglice Pro Azil smatra da su u nizu zemalja EU sprovođeni pseudo-medicinski testovi. „A onda je Češka preterala na taj način što je sprovela falometrijska merenja. Potražiocima azila predočen je pornografski materijal, a onda im je meren falus, kako bi se ustanovilo da li se tu nešto dešava. Neki potražioci azila su predložili da nadležne službe kao dokaz prihvate video-snimke intimnih radnji.“
Jasno je da Evropski sud odbacuje ovakve načine provere koji ugrožavaju ljudsko dostojanstvo. Na stranu činjenica da ovakvi testovi ne dokazuju ništa – niti erekcija tokom gledanja homoseksualnih porno-snimaka dokazuje homoseksualnost, niti izostanak erekcije dokazuje heteroseksualnost.
Za nemačku Saveznu službu za migracije i izbeglice je takvo postupanje ionako tabu. „Seksualno-psihološke ekspertize naša služba nikada nije niti će tražiti jer su rezultati takvih analiza među naučnicima sporni, a sama metoda bi mogla biti protumačena kao diskriminacija“, izjavila je Sindi Hope iz predstavništva za štampu ove službe.
Odlučujući celokupan utisak
Mogućnost zloupotrebe prava na azil Bernd Mešović isključuje isto kao i pravni ekspert Klaus-Dieter Zon. Prilikom provere najvažniji je kompletan utisak. Na kraju uvek odlučuje saradnik Službe za dodelu azila na osnovu ličnog utiska.
A kako konačno u Nemačkoj utvrditi da li je molba za azil uverljiva? Sindi Hope smatra da je potreban ubedljiv nastup potražioca azila. „Tu spada opisivanje doživljenog, pri čemu je bitno da lični doživljaji budu predstavljeni konkretno, detaljno i pregledno. Svaki slučaj se individualno obrađuje. U Nemačkoj nije dovoljno da se samo pozovete na homoseksualnost, već je bitno i iz koje zemlje dolazite. Recimo ako dolazite iz Irana, gde je za homoseksualnost predviđena smrtna kazna, onda to ima svoju težinu.“
U Holandiji su molbe za azil trojice muškaraca u prvoj instanci odbijene. Oni su dobili preporuke da u svojim domovinama prikriju svoju homoseksualnost kako ne bi bili proganjani. No Evropski sud se o tome izjasnio još 2013. godine i takve prepopruke proglasio nedopustivim.