Deset godina francuskog neuspeha
27. oktobar 2015.Fotografije njihovih nasmejanih lica ponovo su ovih dana u novinama. Grafiti sa njihovim imenima su na zidovima. „Zajed i Buona... nećemo vas zaboraviti“, stoji na jednom posteru.
Tačno pre deset godina, u radničkom naselju u predgrađu Pariza, izbilo je nasilje nakon što su sedamnaestogodišnji Zajed Bena i petnaestogodišnji Bouna Traore postali žrtve elektrošoka u trafostanici dok su se krili od policije. Nemiri su se prošili po čitavoj zemlji, kao rezultat akumuliranog besa zbog ekonomske i društvene nepravde u predgrađima francuskih gradova.
Naselje Kliši su Boa postalo je simbol urbanog propadanja i poteškoća u integraciji brojnih imigranata različitog etničkog porekla – problema koji su ponovo isplivali na površinu u januaru ove godine, nakon terorističkog napada u Parizu.
Mesto danas izgleda potpuno drugačije. Olupina zapaljenih vozila i ruševina zgrada odavno nema. Bager kopa zemlju za novu tramvajsku liniju. Javne stambene jedinice potisnule su u drugi plan tornjeve išarane grafitima. Za marokanskog penzionera Jahju Jaijela, koji kupuje na pijaci u Klišiju su Bou, promena je „stopostotna“.
„Situacija je sada dobra“, kaže Jaijel dok gura kolica u prodavnici do polica sa maslinama, mentom – i arapskom odećom koja ukazuje na etničke različitosti u oblačenju. „Mladi ljudi idu u školu i nema problema.“
Ovde, ali i u drugim pregrađima, država mnogo ulaže u infrastrukturu. Rezultati su različiti – što se vidi i po podsmehu sa kojim je pozdravljena poseta francuskog predsednika Fransoa Olanda obližnjem predgrađu prošle sedmice.
„U Republici Francuskoj nema izgubljenih predgrađa“, rekao je Oland povodom otvaranja nove agencije za ekonomski razvoj čiji će cilj biti pomoć nerazvijenim naseljima poput Kliši su Boa. „Nema 'marginalizovane Francuske' i 'bolje Francuske' u gradovima. Postoji samo jedna Francuska, gde jednakost mora biti zagarantovana.“
Obećanja, obećanja
Mnogi u te reči ne veruju. Uprkos naporima da privuku biznise, stopa nezaposlenosti u Kliši su Boa dvostruko je veća od državnog proseka.
„Vlada nije uradila ništa“, kaže Mohamed Šašua, prodavas maslina na pijaci. „Oni samo obećavaju.“
Za osamnaestogodišnjeg srednjoškolca Mehdija Hasanija, želja da postane električar ostaje nedostižna. „Još trpimo posledica nereda iz 2005. godine. Još nas smatraju delinkventima i narkomanima – naročito ako ste Arapin, crnac ili Turčin. U tom slučaju je zaista teško naći posao.“ I u lokalnoj agenciji koja pomaže mladima da pronađu posao „Mision lokal“ nabrajaju prigovore na vladin račun.
Problemi koji muče Kliši su Boa i druga nemirna francuska predgrađa vratili su se u fokus javnosti nakon napada u Parizu. Sva trojica napadača bili su migranti, odrasli u radničkim naseljima pored glavnog grada.
U pojedinim srednjim školama, đaci su odbili da poštuju minut ćutanja u spomen na žrtve januarskog napada, koji se održavao u celoj zemlji. Egzodus stotina mladih Francuza koji su se priključili „džihadu“ na Bliskom istoku, raspiruju strahove da predgrađa postaju inkubatori religijskog ekstremizma.
Investiranje u obnovu predgrađa
Francuska vlada u martu je pokrenula akcioni plan za predgrađa koji podrazumeva više integracije u socijalnom zbrinjavanju i nove mere protiv diskriminacije. Ali, kritičari poput Mehdija Bigadern, pomoćnika načelnika opštine Kliši su Boa smatraju da to nije dovoljno. „Pravo pitanje glasi: kako smo dospeli u ovu situaciju. Mladi ljudi koji su počinili stravična, varvarska dela, nisu došli iz Iraka, Alžira ili Maroka. Oni su proizvod Francuske. Republika Francuska kreirala je te teroriste.“
Bigardern je pomogao u osnivanje grupe za jačanje građana ACLEFEU posle nemira. On okrivljuje selektivnu francusku administraciju – kako njenu desnicu tako i levicu – zbog fokusiranja na doterivanje urbanih naselja dok, s druge strane, ne uspevaju da reše ono što on naziva „ljudskim problemima“.
„Žao mi je što smo morali da budemo svedoci napada na 'Šarli ebdo', kako bi ljudi shvatili koliko je značajno raditi s mladima na pitanjima socijalizacije i pripadnosti francuskom društvu. Naša grupa je na to ukazivala još od 2005. Celog života govorite detetu da je niko i ništa i da je beskorisno – a onda jednog dana neko dođe i kaže mu da može da ide u raj. Da, to će ga privući.“
Fotografije Zajeda i Boune nalaze se i kancelarijama grupe ACLEFEU. Njih dvojicu policija je pojurila kada su se vraćali kući s fudbalske utakmice.
Francuski sud oslobodio je u maju optužbi dvojicu službenika koji su bili osumnjičeni da nisu pomogli dečacima kada su oni pobegli ka trafostanici. Njihove porodice i sugrađani ogorčeni su zbog takve presude – njihova osećanja ponovno su oživela 25. oktobra, na dan kad grad obeležava desetu godišnjicu smrti dvojice dečaka.
„Svake godine dolazimo i polažemo cveće ispred škole koju su pohađali“, kaže gradski odbornik Fajsal Buriša. „Niko to nije zaboravio.“